OBSERVATION: Mellem 1914 og 1919 -
- tog krigen og influenzaen millioner af liv i England.
KONKLUSION: Det er en spøgelsestid. Florence Cathcart
Miss Emerson... er De forberedt?
Jeg... Jeg har dette med.
Gør det klart nu.
Liv givet, liv gives tilbage.
Liv givet, døden ophæves.
Tag dette livs kraft, og fortær dets kød.
Luk vores øjne op for det tabte.
Memento mori, memento mori.
Hvem? Hvis tab?
Denne kvinde? Denne sørgende kvinde?
- Skat? - De må ikke se væk.
- Rose? Rose, min egen.
Jeg kan se dig. Jeg kan se dig.
Liv givet, døden ophæves.
Liv givet, døden...
- Slip mig! - Gardinerne, Evans.
Lås døren!
De bliver der, kaptajn! Hvis De da overhovedet er kaptajn.
- Min ånd! - Nederdrægtigt! I slår ham ihjel!
- Jeg henter en læge. - Bare lad mig.
- Endnu et mirakel. - Det må De ikke, miss Cathcart.
Cathcart? Florence Cathcart? Hvor vover De at komme under falsk navn?
Er Deres soldaterven overhovedet død?
Denne groteske maskerade bringer ham ikke tilbage.
Heller ikke Deres blodkapsler gemt i koppen -
- og i Deres tørklæde, -
- eller Deres hånd, som får kvindens lys til at gå ud.
Har de døde noget imod flammer?
I er nogle charlataner. Oven i købet ikke særligt behændige.
Få dem ud, Evans.
- Jeg har prajet en vogn til Dem. - Tak.
Miss Cathcart, når vi er ude på disse opgaver, giver De mig ordrer.
Må Deres kolleger ikke se en civil kvinde hundse med Dem?
Hvis nogen skulle hundse med mig...
...hvis mrs. Evans ikke var mrs. Evans...
Men det er hun jo. Hun er en meget heldig kvinde.
Jeg skal ikke længere genere Dem.
Nej, Dorothy!
De har aldrig haft børn, vel?
Nej, det har De tydeligvis ikke.
- Goddag. - Goddag, Katie.
I guder...
- Hvem skal jeg signere den til? - Hvabehar? Mr. Mallory.
Jeg værner om mit privatliv. De er kommet til mit hjem.
- Godt, De kunne lide bogen. - Det kunne jeg ikke.
Jeg brød mig ikke om Deres bog. Den forekom mig lidt for skråsikker.
Måske meget passende for en, der er så uhøflig over for fremmede.
Jeg er historielærer på en kostskole.
Tilgiv min datter, mr. Mallory. Hun tager ikke flere opgaver.
- Hun er udmattet. - Lad nu manden tale ud. Kom ind.
Hun har desværre ret. Jeg påtager mig ikke flere opgaver.
De er både spøgelsesjæger og forfatter?
Man kan ikke jage noget, som ikke findes.
Det er sagens kerne.
Vi tror, vi har et, som kan jages.
Jeg må klæde om. Katie, vis mr. Mallory ind på mit kontor.
Jeg har det godt.
Har du det godt?
Vi har altid vidst, hvorfor du kastede dig ud i det.
Og vi forstår godt, du føler, at det vil hjælpe.
Men vi kan kun se, at det volder dig stor smerte.
Ja. Jeg er ked af, jeg udsætter jer for det.
Det har I ikke fortjent.
Gid din hud flås af din krop i det Helvede, du benægter.
Det var vist fra en ældre kvinde i Dorset.
Vores forstanderinde sætter Deres bog højt.
Hun har fortalt rektor om Deres virke. Hun forsikrede ham om Deres anseelse.
Deres bog står sammen med Bibelen på mange boghylder.
Miss Cathcart, rygter kan være farlige.
Alle samtaler her på kontoret er fortrolige.
Især hvis jeg ikke tager opgaven.
Skolen Rookford i Cumbria.
Det hævdes, at et barn blev myrdet der for nogle år siden.
- Dengang var det en privat bolig. - Hvem? Blev morderen fanget?
Familien fik mørkelagt hele sagen. Men det er muligt, nogen døde.
De kommer angående et muligt dødsfald for flere år siden?
Nej. Jeg kommer angående endnu et dødsfald.
En elev. For tre uger siden.
Han hed Walter. Walter Portman.
Dagen før han døde, gik Walter op til rektor rystende af skræk, -
- fordi han havde set et spøgelse. Det myrdede barns spøgelse.
- Hvordan kunne han kende ham? - Det her blev taget for 18 år siden.
Det er en gammelkendt skolespøg. Mens kameraet eksponerer...
...løber en dreng om på den anden side af rækken.
Den kender jeg godt. Det billede er fra 1902.
Det her er 1903.
1904.
1905 og til sidst 1906.
Alle drengene på skolen er på billedet. På samtlige fotografier.
Inklusive det her, som er taget for kun en måned siden.
Et barn kan nå ned for enden af rækken på 15 sekunders eksponeringstid.
Men hvordan kan han komme derind?
Kvinden fra Milford.
Enten er de kun delvist eksponeret, eller også var det samme spøgelse her.
Børnene får fri om to dage. Ingen vender tilbage...
Skolens forretning interesserer mig ikke.
- Drengene tror... - De tror på julemanden og tandfeen.
Nogle af dem tror endda på Gud.
De ved selv, hvad der er sket med den generation af drenge.
Men deres spøgelser hærger ikke skolens gange.
Rookford er en kostskole. De fleste er så godt som forældreløse.
Jeg nævner det ikke på grund af Deres forhistorie.
"Min barndom var overskygget af frygt.
Jeg husker svagt mine forældres død, men ikke livet i Kenya -
- og turen til London. Kun en evig, altoverskyggende, sort frygt."
"Frygten opsluger børn og de voksne, vi bliver."
Drengene er ikke bare bange for lyde i natten. De er rædselsslagne.
Vær venlig at gå.
Jeg blev sendt ud for at bede om Deres assistance. Det er hermed gjort.
De er en kvinde, som ikke gør noget, De ikke har lyst til.
Jeg bor på Wellington Hotel. Tak, fordi De tog Dem tid til mig.
Semper veritas.
Latin får en ny skole til at virke respektabel. De kan hæve gebyret.
Men et bona fide spøgelse slår prisen ned igen.
Latinske finurligheder. Morsomt.
"Sandheden altid". Ja, lad os nu se.
De kan nærmest ikke vente med at tage troen fra folk.
Uden videnskaben vil folk tro på alt. Også spøgelser.
Så vi har behov for dem. Men det har De ikke?
- Jeg tror på beviser. Ikke på behov. - Men De bærer en andens cigaretetui.
Touché.
Undskyld.
Mr. Mallory...
Kom nu.
- Løb! - Judd.
Op med knæene, drenge!
Miss Cathcart, det er miss Hill, vores forstanderinde. Maud.
- Goddag. - Maud?
Hun er meget berørt af det.
Men hun har nu altid været besynderlig.
Hun kan jo lide Deres bog.
Jeg føler, jeg kender Dem. Jeg har læst Deres bog utallige gange.
Den står ved siden af Bibelen.
Jeg har aldrig mødt en uddannet kvinde. Ikke en fra Cambridge.
Og slet ikke en berømt.
Kejseren var berømt, miss Hill. Jeg har bare skrevet en bog.
Maud. Mr. Mallory sagde, De måtte kalde mig Maud.
- Hej. - Hej.
- Alle er kaldt indenfor, Thomas. - Tom.
Alles nerver er tyndslidte.
Jeg har været her i 14 år. Jeg kender stedet.
Jeg tror ikke på det spøgelsesvås.
De skal bare vide, at jeg står til Deres tjeneste.
Goddag.
Kan I så holde op!
Howell, forsvar dig. Og tag at blive klippet. Ned med jer.
Tak, Maud. Jeg fører miss Cathcart op til rektor.
Det er drengenes yndlingsbillede.
Johannes Døberen, er det vist. Denne vej.
Nej, det er Judith, der hugger hovedet af Holofernes.
Hun trængte ind i fjendens lejr og forførte og halshuggede Deres general.
Det var tider. Ikke sandt, Maud?
Jeg er ikke derinde. Jeg er ude. Eller rettere "var".
Nu er jeg inde. De må være spøgelsesdamen. Kom med ind.
Pastor Purslow, det er Florence Cathcart.
En lærd kvinde. Godt, De kom. Det er forstanderindens fortjeneste.
Det er skrækkeligt, når børn dør før forældrene.
Jeg har selv mistet tre.
- De tror ikke på et liv efter døden? - Nej.
Er det ikke frygteligt?
Mr. Mallory vil vise Dem rundt.
Jeg er på vej til spisesalen, hvis De vil se den.
Mr. Mallory...
- Er jeg nu blevet turistfører? - Han kommer! Han kommer!
Efter middagen er der en times slid, obligatorisk lektielæsning.
Og så slukkes lyset klokken otte.
Jeg viser Dem, hvor Walter blev fundet.
Vis mig alle steder, hvor der er set spøgelser. Bed Maud om at gå med.
De fleste har set spøgelset herinde. Også Walter.
Han blev fundet her udenfor på terrassen.
Mange er for bange til at komme herind.
Hun bryder sig ikke om nogen som helst overflødige lyde.
Ego contemno latin. "Jeg hader latin."
Var det Dem, Mallory?
Det var her, mr. Broad fandt Walter lige før morgenmaden.
Og dørene var låst?
Havde han en bamse eller et tøjdyr?
- Den ligger på forkontoret. - Vil du?
De bryder Dem ikke om ham.
Med god grund. Men jeg vil ikke være indiskret.
Hvor er hans briller? Han plejede at opretholde facaden.
Han plejede også at humpe. Sådan slap han for skyttegravene.
Hans mor kunne ikke bære at beholde den.
Lå den i hans seng, den morgen han blev fundet?
Hvor er der ellers set spøgelser?
- Mest i den vestlige sovesal. - Maud, vil du hjælpe miss Cathcart?
- Hvorfor læser du ikke lektier? - Jeg skal hente mine bøger.
Har De det godt?
Og de får fri i morgen?
De drenge, der bor for langt væk, bliver.
Men ellers har vi stedet for os selv.
- Blev han drillet? - Ja, han blev drillet med sin astma.
Hvem var hans venner?
- Havde han nogen venner? - Det her er en god skole.
Men hvis man er anderledes, bliver opfattet som forkert...
Flere madrasser ser sådan ud.
"Da talte kong Arthur til Sir Bedivere:
'Dagens hændelser får alt til at falde i vor flok af ærværdige riddere.
Verden bærer dette vidnesbyrd. De sover nu. De mænd, jeg elsker.'
Jeg tror, vi aldrig igen..."
"Jeg tror, vi aldrig igen vil fryde os og tale om ridderlige gerninger."
Dowden!
Op med den.
Hvad er formålet med den unge dames visit, -
- ud over at overvære mr. Dowdens dårlige opførsel?
Mr. McNair. Drenge, jeg ved, I alle er rystede og bange.
Miss Cathcart er kommet for at fjerne jeres frygt.
Hun er et af de klogeste mennesker i England.
- Miss Cathcart. - Rejs jer.
- Godaften. - Godaften.
I må godt sætte jer.
Hvor mange af jer har talt med Walter Portman om spøgelset?
Er der nogen af jer, der har set spøgelsesdrengen?
- Det har jeg. Jeg har set det. - Rejs dig.
Kom med mig.
Det var oppe på gangen. Dets ansigt var fordrejet. Ligesom på billederne.
Men det gjorde ondt på ham. Han skreg. Det var ham.
- Vil De ikke nok slå det ihjel? - Slå det ihjel, miss!
Ro.
Lommeapparat. 12 eksponeringer med minilinse.
Lydoptager. Desinfektionsapparat. Måler kontaktspor.
- Kan Walters sovesal sove andetsteds? - Vi kan flytte dem til spisesalen.
Magnetfelt-detektor.
9,5 gram magnesium og kaliumklorat pr. bakke.
Når snoren røres, åbnes apparaturet en tredivtedel sekund, -
- og en elektrisk ladning antænder pulveret.
- Hvad er det? - Til fodspor.
- Har spøgelser fodspor? - Folk, som leger spøgelser, har.
- De må hade dig. - Hvem? Spiritisterne?
Nej, spøgelserne.
Stille! Du tier stille, eller gud nåde og trøste dig!
Du stak af i dag, Victor.
- Hvad er der galt? - Ikke noget.
- Hvad er det for noget rod? - Gør hun det, de siger? Damen.
- Hvad siger de? - At hun vil slå spøgelserne ihjel.
Og at der vil dø en dreng hver nat, indtil hun gør det.
Hun skal ikke fange spøgelser. Hun skal afsløre drengestreger.
Nu skal I være stille. Luk øjnene.
Det bliver snart mørkt.
Parry!
- Ingen... ...kan lide dig!
Stille! Du tier stille, eller gud nåde og trøste dig!
LINNEDKAMMER
Sid stille.
Er der nogen?
Jeg hørte klokker. Alt vel?
Første ringning!
Så er det de næste tre. Vær stille.
Næste hold.
- De kan ikke være lavet med sokker? - Nej, han var bestemt barfodet.
Tilbage med dig!
Hvad skal vi her?
Vend jer om og løft foden.
- Rektor... - Parry!
Hvad ville din far ikke sige?
Den nat Walter døde, stod han op for at gå på toilettet.
Uden sine briller. Parry tog pudevåret over hovedet og skræmte ham.
Jeg skræmte ikke Walter!
Og i nat forsøgte du at skræmme mig, ikke sandt?
Victor!
De sagde, at hvis jeg gjorde det... ville de være søde.
Hold op med at flæbe.
Hvem?
- Dem. - Sladrehank!
Jeg gjorde ikke Walter noget. Jeg kunne godt lide ham.
- En dreng er død! - Det var ikke mig!
Han var ikke ene om det. Jeg så en anden dreng nede i trappeskakten.
Dowden. Du står bag det her.
Sig navnet på den anden dreng nu!
Sig navnet nu, eller du får med spanskrøret.
Der var ikke en anden dreng! De må tro mig!
- Der var kun mig! - Vent!
- Jeg siger sandheden. - De har gjort nok skade, som det er.
- Hvad sagde De? - De bruger en brystkassemikstur.
Jeg kan lugte den på Dem.
Den var også smurt på dørens glasparti og på håndtagene og på Walters bamse.
De var der, den nat han døde.
- Jeg må protestere. - Protesterede han?
Da de fandt ham nedenunder, tog bamsen fra ham og låste ham ude i mørket?
Jeg kom for at befri børn fra frygt.
Men De gør alt for, at de skal leve i frygt.
Man kan ikke dø af frygt.
Man kan dø af et astmaanfald forårsaget af frygt.
- Han var i live, da jeg gik. - Malcolm!
Han græd og blev ved med at sige, han havde set et spøgelse.
Jeg tænkte, jeg ville gøre ham til et mandfolk.
Det dur ikke at pylre om dem, Robert.
De skal være stærke.
Stærkere end os.
Der er ingen i verden, jeg hellere ville beskytte.
Men hans forældre kommer om lidt.
Jeg må bede dig forlade skolen øjeblikkeligt.
Der var en fyr i en af de nærmeste skyttegrave...
Han sang tit den salme, når solen gik ned.
Det er svært at adskille fortid fra nutid.
Drengene er sig selv igen. De kan være godt tilfreds.
Semper veritas. Man betaler for sandheden.
- Jeg har knust en skadet mand. - Jeg tænker ikke på Malcolm.
Eller på Dem.
Jeg så det på Dem. Så snart det stod klart, det var et fupnummer.
- De blev pludselig... - Lad være, Robert.
Jeg har gjort det, de bad mig om. Bevist, der intet er at frygte.
Intet.
- De forlod kirken i utide. - Mr. Judd.
Tager De hjem? Nu De har fundet spøgelset.
Endnu en sag, De kan skrive om, mens McNair kastes for hundene.
Efter alle hans genvordigheder.
Ingen af os ved, hvad han har gennemlevet.
- De skal ikke tale sådan til mig. - Hvabehar?
Undskyld, jeg...
Tror De ikke, jeg ved, det var forkert at blive hjemme?
Kommer De herned for at fortælle mig det?
Nu skal jeg fortælle Dem noget, unge dame.
Det er de levende, De skal passe på.
Ikke de døde.
Glem nu bare det hele. Det gør rektor.
De får lov til at komme hjem til kager og dessert. Heldige asner.
- Men vi skal nok få det hyggeligt. - Det siger du altid.
"Heldige asner." Det siger du altid.
Nej.
Der er intet.
Vi ses om en uge.
Tag en runde i udbygningerne, inden De kører.
Der er sigøjnere på Tarrows gård.
- Bor din mor og far i udlandet, Tom? - De bor i Indien.
Det tager tre uger at rejse dertil. Der er tigre.
- Farvel, forstanderinde. - Farvel, Mary.
- Har De været der? - Nej.
Men jeg har set løver i Afrika.
En af dem angreb mig.
Hvorfor er De så ikke... død?
Jeg blev reddet af en af landsbyboerne. En høvding.
- Dræbte han løven? - Det var som barn. Det tror jeg nok.
Landsbyboerne tog sig af mig, indtil der kom hjælp.
De kaldte mig for deres Mowa-Zee. Deres hvide dukke.
Hvad ville de sige, hvis de så mig så ynkelig?
- Vær sød at gå, Tom. - Var din mor og far med?
- Blev de dræbt? - Ja, desværre.
- Vi skal have en voksensamtale. - Jeg kan godt lide voksensamtaler.
Farvel, Mowa-Zee.
Maud... det var et uheld. Jeg tabte mit cigaretetui.
- Hvordan kunne De gøre det? - Jeg vil ikke tale om det.
De må ikke rejse. Der er sket noget med Dem, miss.
Kald mig ikke miss. Jeg hedder Florence.
Og jeg kan ikke blive her.
Beklager.
Tak.
Jeg rejser om en time.
Jeg faldt i.
Jeg ved, du er der, Robert.
Du må ikke gå.
Det må være spøgelsesdamen. Kom med.
- Godaften. - Godaften!
Stille! Du tier stille, eller gud nåde og trøste dig!
- Mr. Mallory, De må hjælpe mig. - Rejser De ikke?
- Udstyret skal genindstilles. - Jamen De har jo afsløret misdæderen.
- Vil De? - Nej tak.
- Kan De ikke lide sherry? - Jeg må være klar i hovedet.
Jeg vil aldrig drikke alkohol. Man bliver bare sur og syg.
- Mr. Judd, vil De gøre os selskab? - Jeg har meget at gøre.
Mallory...
- Mr. Mallory? - Hvad laver De?
Jeg kom for at forklare et fænomen. Og det har jeg endnu ikke gjort.
Man har oplevet et kollektivt blændværk her.
Et barn bevæger sig rundt i huset, som var der ingen vægge eller gulve.
De sagde, et barn blev myrdet her. Måske skyldtes mordet...
- De reagerer på en fornemmelse. - Det er ikke en fornemmelse.
- Det er teori. Det er videnskab. - Fortæl mig om mordet.
- Måske var det ikke mord. - Noget får dette til at ske.
- Hvorfor gør du det her? - Florence...
- Hvad er det? - Differentialtermometret.
Denne ende af gangen er pludselig meget koldere end den anden.
Og det har været en privat bolig?
Stuepigerne havde tit skjulte skabe til mopper, koste og den slags.
Måske er der trapper til overetagen.
Jeg kender den sang. Det er et gammelt børnerim.
Mariehøne, mariehøne...
...flyv hjem.
Dit hus brænder.
Og dine børn er væk.
Bortset fra et.
Vi har en opgave. Aflås bygningen. Robert, lås dørene!
- Det er bare en fjollet remse... - Jeg er bange.
- Tom. - Han vil tage mig.
Der sker dig ikke noget, Tom. Det lover jeg dig.
Jeg må arbejde. Jeg går ovenpå.
Må jeg sidde her hos Dem? Jeg skal nok være stille.
Selvfølgelig.
Jeg får ballade, fordi jeg taler for meget.
Men så meget taler jeg da heller ikke. Havde De venner i skolen?
Du må gerne tale med mig.
- Jeg har indimellem fantasivenner. - Det er der ikke noget galt i.
- Det havde jeg også selv. - Hvad hed han?
Han hed vist ikke noget.
- Hedder dine altid noget? - De er stadig ensom. Er De ikke?
Jeg kan mærke den slags. Også på de andre drenge på skolen.
De havde engang en rigtig ven. Men ham har De ikke længere.
Elskede De ham?
Ja, jeg elskede ham. Han var en venlig og god mand.
Jeg var... Jeg gjorde noget meget dumt og ondskabsfuldt.
Jeg elskede ham så meget, at jeg var bange for at miste ham.
- Han kæmpede i krigen. - Hvad var det, De gjorde?
Jeg skrev til ham, at jeg ikke ville giftes, fordi jeg ikke elskede ham.
Hvad sagde han så?
Han døde. Kort tid efter han modtog brevet.
Men De elskede ham. Derfor vil De have ham tilbage.
Tak, Mowa-Zee.
Intet sted i verden forstår man ensomhed bedre end her.
Du piner dig selv. Er det det, du vil? Gang på gang bevise, at han er borte?
Stikke kniven dybere ind?
- Er det skyld? - Du flænser dit ben op!
Så får du det bedre med, at du overlevede!
Du ved ikke, hvad du taler om.
Robert...
...jeg er bange. Og det kan jeg ikke leve med.
Mit arbejde gør, at jeg hader mig selv mere og mere, -
- men jeg kan ikke leve i frygt.
Så hellere dø.
Den røde firer lægger vi på den sorte femmer.
Hvert kort har sin egen plads.
Og finder de deres rette plads, går den op.
Det skal ligge der.
Og det skal ligge der.
Den sorte otter kan lægges på den røde nier.
Det tager tid. Kabaler kræver tålmodighed.
Hun er nedenunder.
- Mowa-Zee! - Tom!
Jeg ved godt, det var dig, Tom. Jeg vil ikke løbe efter dig.
Bare fortsæt.
Florence!
Hvorfor gør du det her?!
Jeg hørte dig fnise. Jeg hørte ham fnise.
Han førte mig til en mand. Hvem var han?
- Der var en mand! Det var der! - Hold nu op.
Det er jer alle sammen. I har rottet jer sammen.
Din onde, væmmelige dreng.
- Florence... - Jeg hader Dem.
Thomas Hill! Kan du så sige undskyld!
Hold op med at hundse med mig! Jeg har ikke gjort noget!
Jeg kan ikke længere kende dig. Jeg troede, du var en kærlig pige, -
- men der er ikke noget tilbage.
Du er en tom skal.
Hun er voldsomt plaget.
Det må du forstå.
Hun kan virkelig godt lide dig.
Hun er ligeglad med mig. Jeg kunne lige så godt være død ligesom Walter.
Jeg hader hende.
Robert... du må hjælpe mig.
Han havde en bøsse. Og han var der.
Et af de her vil bevise det.
Jeg kan lade det gule lys være tændt, men er du...
Jeg klarer det.
Vil du løfte dem?
Godt.
Jeg har været mørkeræd.
Senere signalerede mørket sikkerhed. Ingen snigskytter eller granater.
Som dreng krøb jeg sammen i sengen -
- og ville se, hvad der var i mørket, men var for bange til at åbne øjnene.
Det bliver endnu mørkere, når vi lukker øjnene, men det gør vi.
Hvorfor mon?
Bevægelsen gør det ikke uskarpt, så selv hvis han bevæger sig, -
- må der være et godt billede af ham.
Hvorfor bliver du ved med at lukke øjnene?
Hvor er han?
Åh gud.
Nej.
Du er virkelig.
Hvorfor er de ting her?
Hvad vil de med mig?
Måske er de her ikke for din skyld.
Tom, du bliver her. Du må ikke forlade værelset.
ØST-SOVESAL
Luk døren op!
Gik du ud? Der er sket Florence noget.
- Lov mig, at du bliver her. - Ja ja.
Jeg lover det.
Maud! Florence!
Jeg så Dem.
- Jeg så Dem sammen med krigshelten. - Jeg ved ikke, hvad...
Meget har jeg set gennem de vinduer, men aldrig det.
Kvindfolk... I labber de sentimentale historier i jer.
De meldte sig ikke frivilligt, men pludselig er de helte.
Hvor vover De?
De har intet udrettet, men mener, De kan måle Dem med mænd som ham.
Pas på, hvad De siger.
De har intet udrettet, mens andre mænd ofrede deres...
Nej!
Robert? Robert!
Hvad er der dog sket, Florence?
- Florence! - Kære, arme pigebarn.
Judd overfaldt mig. Han forsøgte at...
- Jeg tror, jeg har slået ham ihjel. - Hent et tæppe, og fyld badekarret.
- Hvor er Judd? - Ved træerne nede ved indkørslen.
Gå indenfor. Bliv hos Maud. Hører du mig?
Robert?
- Sig ikke noget til Tom. - Tom?
Tom er bange. Han er det eneste barn her.
Her er ingen børn. Her er kun os tre.
Hvad?
Alle børnene er væk. Bortset fra et.
Mowa-Zee!
Mowa-Zee...
Mowa-Zee!
Det var ikke min mening at skræmme Walter den nat.
Det ved jeg godt.
Jeg tror på dig.
Kan du selv styre det?
Nogle gange.
Jeg ved ikke, hvorfor du kunne se mig.
Ingen ser mig. Jeg kan ikke tvinge dem til det.
Vi ser det, vi vil se.
- Han ville have en ven. - Det ville jeg også.
Hvorfor blev du bange, da du hørte kaninens børnerim?
Du sagde, nogen ville tage dig. Hvem var du bange for?
- Det kan jeg ikke sige. - Sig det nu.
Du må selv se det. Kun sådan kan vi være sammen.
Igen.
- Hvad? - Lov mig, du ikke forsvinder igen.
- Musepige. - Musepige...
Se på dukkehuset.
- Nej. - Du begynder at huske det.
- Se på det. Så husker du resten! - Jeg vil ikke se på det.
- Se på dukkehuset. - Jeg vil ikke huske det! Forsvind!
- Musepige! - Du er begyndt at huske det.
Du er begyndt at huske det.
Og du bliver ved!
Jeg kan ikke tåle synet af dig! Jeg kan ikke leve sådan!
Se på det. Så husker du resten!
Du ved ingenting. Du lægger planer, griner og smeder rænker bag min ryg.
Vi er blevet ligeglade med dig. Du gør det umuligt andet.
Du taler ikke til mig i dagevis. Du vil end ikke se på hende.
Ti stille! Du tier stille, eller gud hjælpe og nåde dig!
Du foragter hende, fordi hun ikke er en dreng.
- Skænk mig en søn! - Du har en søn!
Hvordan tror du, jeg har det, når din horeunge leger med Florence?
Hold Tom uden for det her!
Vi skal bøde for...
Mor!
Bliv der, Florence. Du kan ikke hjælpe mor nu.
Flyt dig!
Du kan ikke hjælpe mor nu. Flyt dig!
- Du skal flytte dig nu. - Lad nu være, far.
Musepige...
...løb!
Tror du ikke, jeg kender dine gemmesteder?
Jeg ved, hvor min lille mus kan gemme sig i timevis.
Lille musepige?
Jeg er ked af det, musepige.
Jeg finder dig, skat.
Du skal med din mor.
Musepige? Musepige?
Lille musepige!
Du har aldrig sagt "skole".
Lige fra du kom, kaldte du stedet for et hus.
Du var min nanny.
- Toms mor. - Jeg troede, du bare skulle hertil.
Men du huskede hverken mig eller alt det skrækkelige.
Du havde fortrængt alt. Men én ting gjorde mig sikker i min sag.
Du så ham.
Du så min...
...kære, myrdede søn.
Han har boet her alle de år med venner, han aldrig kunne få.
Jeg var hans ven. Vi delte alt.
Vores far. Alt.
Du var nødt til at se det. Derfor bad jeg Tom om at skræmme dig.
Så du ville blive her. Jeg har altid vidst, hvad der var bedst for dig.
Jeg opfostrede dig. Jeg ammede dig.
Jeg så dig...
...blive fjernet... adopteret.
Du blev flået ud af min favn, ligesom min dreng blev det.
Jeg har aldrig bedt om noget.
Men det er helvede på jord...
...at skænke en kvinde børn at elske...
...og så stjæle dem fra hende.
Lille Tom...
Jeg havde glemt alt.
Eller måske ikke alt...
Spist af løver...
Alle memoirer indeholder et vist mål af fup.
Man kan ikke bebrejde nogen at lade dig beholde den løgn.
Du skal ikke være bekymret.
Ingen finder Judds lig.
Jeg har begravet bedre mænd end ham.
Du ser dine egne spøgelser, ikke?
Er de...
...sammen med os nu?
Dine venner...
De ligner mine venner.
Ingen skyld kan retfærdiggøre den smerte, du tilføjer dig selv.
- De døde. Jeg overlevede. - Ikke rigtigt.
Et hjemsøgt liv... er ikke noget liv.
Vi kunne lige så godt selv være spøgelser.
Tænd op i pejsen. Hent nogle glas.
Der var engang en, som sagde, alkohol gør folk sure og syge.
Tom, hvad... Hvad er der galt?
Mor sagde, det var i orden.
At du ønskede, vi skulle gøre det.
De mest ensomme drenge begynder at se Tom, men han vil ikke gemme sig.
Han har brug for dig.
Maud, jeg tager hjem.
Du forskrækkede mig, da du hoppede i søen, inden du havde set sandheden.
Men det skal nok gå nu. For nu kan han få dig for evigt.
Alt finder sin rette plads.
Maud...
...ved bedst.
Robert!
Florence! Florence!
Mr. Mallory.
Florence og jeg tager af sted nu.
Tom har brug for sin familie.
Florence? Florence!
Medicinskabet på Mauds værelse. Skynd dig.
Find noget, der får mig til at kaste op.
Nej! Nej!
Tom?
Du må ikke være vred. Jeg savner dig bare.
Hele tiden.
Jeg har ikke haft ét lykkeligt sekund, siden du forlod mig.
Men jeg kan ikke komme. Det ved du godt, ikke?
Du er min eneste ven.
Men hvis jeg følger dig nu, bliver min sjæl aldrig lykkelig.
Og nu kan jeg blive lykkelig takket være dig.
Men du har ikke brug for mig. Ingen har brug for mig.
Tom, du skal være modig nu.
Kan du komme rundt i huset, som om der ingen vægge var?
- Ingen vægge, ingen gulve. - Hjælp hende!
Så flyv, lille Tom. Flyv.
Er du død?
- Er du ved at dø? - Det ved jeg ikke.
Jeg må sove. Jeg må lukke øjnene.
Jeg bliver hos dig. Det lover jeg.
Selv hvis du ikke kan se mig.
Jeg kan mærke dig nu.
Jeg fortæller drengene, det var et uheld.
De bliver fortvivlede. De elskede hende.
Walters død må have ramt hende hårdere, end vi troede.
Men Cathcart-pigens ankomst hjalp nu næppe. Hun var vist ikke helt rask.
Jeg har læst, at kvinders hjerner ofte ikke kan tåle længerevarende studier.
- Jeg ved, du er der. - Det gør rektor i hvert fald ikke.
Jeg plejede at lege her. Gemmeleg.
Maud sad altid derovre.
Jeg overvejer at skrive en ny bog.
- "Fortolkning af spøgelser". - Vorherre bevares.
Bind dit snørebånd.
- Hej. - Hej med dig.
Bed chaufføren om at vente ved indkørslen.
Jeg kan godt lide at gå. Det har jeg altid kunnet.
Vi ses på lørdag om en uge.
Ikke at kunne se dem...
...er ikke det samme som at glemme.
Det er det ikke.
Oversættelse: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service 2011